ALKUSOITTO
Tämä on Via Appia, kuuluisin Roomaan johtavista teistä.
Kaikki tiethän vievät Roomaan.
Tätä tietä marssivat Rooman valloituslegioonat.
Keisarillinen Rooma on keisarikunnan keskus-
- ja maailman kiistaton herra.
Mutta moinen valta turmelee väistämättä.
Kaikkien henki on vaarassa. Yksilö on valtion armoilla.
Murha korvaa oikeuden.
Valloitettujen kansojen johtajat luovuttavat alaisensa orjiksi.
Niin ylhäiset kuin alhaisetkin joutuvat Rooman vangeiksi.
Ruoskaa ja miekkaa ei ole väistäminen.
Tuntuu mahdottomalta ajatella-
- että mikään voima maan päällä voisi horjuttaa-
- sellaista valtaa, korruptiota, surua ja orjuutta.
Mutta 30 vuotta ennen tätä päivää tapahtui ihme.
Juudeassa, roomalaisten ristillä, kuoli mies muiden ihmisten puolesta-
- levittääkseen rakkauden ja vapahduksen ilosanomaa.
Pian nöyrä risti korvaa ylpeät kotkat-
- jotka nyt koristavat Rooman voitokkaita lippuja.
Tämä on tarina siitä ikimuistoisesta taistelusta.
On vuoden 64 alkukesä.
Keisari Nero, historiankirjojen Antikristus hallitsee.
Voitokas 14. legioona palaa Roomaan-
- Marcus Viniciuksen johdolla.
Rooma näkyy kukkulan laelta.
Siinä Rooma seisoo.
- Kolme vuotta on pitkä aika, Fabius. - Niin on, Marcus.
Drusilla ja lapset... Tänään nukun kotona.
Perhemies katkeraan loppuun asti.
Minä kaipaan muuta kuin unta.
- Saamme saattojoukon. - Sen ansaitsemme.
Tervehdys jumalaisen keisariprinssin ja ylipiispa Neron nimeen.
- Tervehdys. - Pretoriaanikaarti tervehtii teitä.
Uutiset loistokkaista voitoistanne kulkevat edellänne.
Haluamme jo malttamattomina Roomaan.
Olen pahoillani, mutta minulla on keisarillinen käsky.
Kautta kaiken...
Melkoinen vastaanotto kolmen vuoden jälkeen!
Meitä käsketään leiriytymään tänne toistaiseksi.
- Miksi? Kauanko odotamme? - En tiedä enempää.
Rooma rakastaa urheita sotilaitaan.
- 10 ruoskaniskua puhuneelle! - Rivistä!
Lisävalituksista saa 20.
Leiriydy tänne. Pois tieltä.
- Minne menet, Marcus? - Palatsiin, minne muuallekaan?
Pois tieltä!
Komentaja Marcus Vinicius pyytää audienssia keisarilta.
Ilmoitan heti.
Komentaja, upeista voitoistanne on keskusteltu paljon.
- Miten taistelitte brittejä... - Taistelimme sisulla.
- Voisit kokeilla sitä joskus. - Kyllä, komentaja.
Nyt se meni, kuten sävelsin. Uudelleen alusta.
Oi lepattava liekki
Oi voima jumalainen
Oi kaiken syövä mahti
Ei...
Kaiken voittava. Voittamaton!
Oi voittamaton voima
Eikö voittamaton olekin parempi, Seneca?
- Paljon parempi, jumalani. - Äänesi ei vakuuta.
Häiritsevää.
Petronius, ole makutuomarini. Kumpi on parempi?
Voittamaton on minusta heikko ja lapsellinen valinta, jumalani.
Lapsellinen? Heikko?
Kaiken syövä tarjoaa inspiroivan mielikuvan.
Se on värikäs ja kaiken kattava.
Neron tulisi pitää aina kiinni ensimmäisistä ajatuksistaan.
Rakas Petronius, mitä tekisinkään ilman selkeää näkemystäsi...
Kömpelö tollo!
Eikö luomisen tuskani riitä? Pitääkö sinun veistellä nahkaani?
Viekää tyttö pois. Missä olinkaan? Mitä nyt?
Komentaja Marcus Vinicius pyytää audienssia.
- Onko Marcus täällä? - Kuka Marcus Vinicius on?
Veljenpoikani, hän palasi juuri Britanniasta.
- Aivan. Pyydä sisään. - Joku rikkoo nyt käskyjä.
Käskitte häntä pysymään kaupungin reunalla.
Totta, Tigellinus.
Ajatteleeko veljenpoikanne, että voitto antaa oikeuden kumota...?
En voi uskoa, että Marcus olisi tullut armeijansa kera.
Hän on epäilemättä tullut yksin kunnioittamaan keisarijumalaansa.
Niin tietenkin.
Luontainen nöyryys sokaisee minut usein.
- Tervehdys, keisari Nero. - Tervehdys, komentaja. Lähestykää.
Ylpeä setänne selitti, miten uskollinen olette minua kohtaan.
On ilo innoittaa komentajiani.
Uskollisuuteni ja henkeni on teidän, keisari.
Mieheni olivat kaukana, taistelivat ja kuolivat keisarinsa tähden.
He marssivat ilomielin viikkokausia päästäkseen kotiin.
He haluavat kovasti nähdä perheensä ja naisensa.
Aivan kuten sanoit, Petronius. Millaista uskollisuutta.
Tämä viimeisin viivytys vaikuttaa miesteni moraaliin.
- Etkö selittänyt...? - Ehkä Tigellinus unohti selittää.
Keisarin käskyjä ei ole selittäminen.
Oletpa tyly ja kiittämätön, Tigellinus!
Odottakaa Afrikan ja Aasian joukkoja. Ne saapunevat muutamassa tunnissa.
Marssitte huomenna Roomaan voitokkaina.
Kansa kaipaa muuta ajateltavaa kuin...
Sanotaan, että tässäkin on kyse moraalista.
Kansa vaatii spektaakkelia, sankareita. Ymmärrättehän, komentaja.
- Ymmärrän nyt, keisari. - Minä ja veljenpoikani vetäytyisimme.
- Meillä on paljon puhuttavaa. - Luonnollisesti.
Näemme juhla-aterialla, Vinicius. Tehdään siitäkin spektaakkeli.
Se on kunnia, keisari.
Uudestaan.
- Kädet ja jalat tallella? - Sain kylkeeni kunnon naarmun.
- Pärjäät hyvin, setä. - Olen tuhoutumaton.
Kai jäät hetkeksi, ennen kuin ryntäät tiluksillesi Sisiliaan?
Aion rentoutua täällä kuukauden. Sinun talosi onkin kuin luotu siihen.
Ostin äskettäin useita uusia ja herkullisia orjia.
Eräällä espanjalaisella on iho kuin kermaa-
- ja hiukset kiiltävät kuin nuori korppi. Tyttö on sinun.
Ehkä jään kahdeksi kuukaudeksi.
Voit yöpyä tänään Plautiuksen huvilalla.
- Se on lähellä leiriäsi. - Aulus Plautius, se vanha kenraali?
Kuulostaa masentavalta.
Tiedän, eikä vaimokaan ole nuori, vaikka onkin hyveellinen.
Voittaa se silti teltan.
Kautta Bakkuksen ruumiin, tuo on raikunut koko päivän.
Keisari on hyvässä vireessä.
Murhasiko hän todella vaimonsa ja äitinsä, kun olin poissa?
Poikakulta, opettelisit sivistyneen hallinnon kieltä.
Agrippina-raukka ja Octavia poistettiin keisarikunnan hyväksi.
Uusi vaimo, Poppaea, nousi huorasta keisarinnaksi.
Miten proletariaaninen huomio, rakas komentajani.
Eihän naisella ole menneisyyttä, kun hän pariutuu jumalan kanssa.
Hän on keisarimme.
Osa senaatista ei ole tyytyväinen häneen.
Kenraali Galba halutaan Neron tilalle.
En tiedä mitään politiikasta. Kunhan armeija saa palkkansa-
- Rooma seisoo ikuisesti.
- Tervetuloa, Marcus Vinicius. - Tervehdys kenraalille.
Kuljimme rakentamianne teitä Britanniassa ja Galliassa.
- Vaimoni Pomponia. - Olette kunniavieraamme.
Tribuunini Fabius Nerva.
Nuorukaiset haluavat varmasti peseytyä.
Kylvyt ovat valmiina. Vietkö vieraamme?
- Tännepäin, komentaja. - IIlallinen on 9. tunnilla.
Odotatteko lisävieraita? Emme kai häiritse juhlallisuuksia?
Ette suinkaan, elämme rauhallisesti.
"Ette suinkaan, elämme rauhallisesti."
Muutumme tuoksuviksi kukiksi, jotka saavat kukoistaa heinäpelloilla.
Drusilla kertoi viestissään, että pojista vanhin on hänen mittaisensa.
Lähtiessäni kannoin poikaa olallani.
Ajattelin antaa Petroniuksen espanjattaren istua omallani.
Kasvusta puheen ollen, katsos tuota!
Kylpyänne varten.
Seiso suorana.
Millainen näky!
Mitä areenalle kuuluu? Onko Croton yhä mestari?
En tiedä.
Eikö kenraali Plautius halua sinusta gladiaattoria?
Saisit sandaalit täyteen kultaa.
Minä en taistele.
Tappaisit yhdellä kädellä 50 nubialaista tunnissa.
Puhun isännällesi. Voisin tehdä sinusta mestarin.
Tappaminen on synti.
Vajaamielinen. Mies kasvoi niin, että löi päänsä tallin kattoon.
Ken neito seisoo mekko auki.
Kultaiset suortuvat kasvoa kehystää, heijastaen olan maidonvalkeutta.
Niin Venus seisoi Marsin edessä toivottaen rakastajansa tulleeksi.
Kaikki näkemäni on täydellistä.
- Lienet talon palvelusväkeä? - Todellakin.
- Nimesi? - Lygia.
Lygia, olet onnenpotku.
Uhraan 12 valkoista kyyhkyä Venukselle tapaamisemme johdosta.
Turhaan uhraatte, komentaja.
Kautta jumalien, vanha kenraali tietää orjakauppansa.
Sisukas ja kaunis.
Tässä talossa ei ole orjia.
Vanha kenraali, kuten sanoitte...
Kunniani on olla hänen tyttärensä.
Pyydän anteeksi.
Kolme vuotta rintamalla on tylsyttänyt mieleni.
Olen pahoillani, Lygia. Annatteko anteeksi?
Ei tarvitse pyytää anteeksi.
Olen pitkiin aikoihin nähnyt vain barbaarinaisia, hyvin innottomia.
Britannian ja Gallian naiset ovat kuulemma mitä kauneimpia.
Ikävä kyllä Britannian naiset peittävät itsensä kauriinrasvaan.
On ymmärrettävää haluta olla lämmin.
Lämpö ei tunnu ulospäin, mutta rasvan tuoksu kylläkin.
Ja Gallian naiset...
Heidän hiuksensa ovat kuin rispaantunut köydenpää.
Ei suinkaan pehmeä, kultapunainen kruunu tähdin.
Heidän kämmenensä on kuin villikarjun nahka.
- Ei yhtä pehmeä... - Se todistaa ahkeruudesta.
He ahkeroivat mudasta majoja, mutta eivät innoita miehiä.
Ei harmita lainkaan.
- Anteeksi? - Petronius järjesti minut tänne.
Jos käy, kuten kohtalo tarkoittaa, häntä on syytä ylistää.
Suokaa anteeksi, menen kattamaan pöytää.
Ymmärrättehän ongelmani.
- Vihollisia oli kolminkertainen määrä. - Vähintäänkin.
Järjestin keihäsmiehet makedonialaiseen falangiin.
Brittibarbaarit ovat kunnioitettavia vastustajia.
He keihästivät itsensä keihäisiin kuin teuraskarja.
Seisoimme nilkkoja myöten heidän veressään.
Ymmärrättekö strategian, Lygia?
Ymmärrän, että he puolustivat kotejaan.
Puolustivat? He kapinoivat Roomaa vastaan.
Mutta minä kunnioitan urheutta.
Kenraalin tytär ymmärtää, ettei heikkojen voittaminen tuota nautintoa.
Taistelusta menee maku.
Vai mitä, kenraali?
- Se ei maistu enää minulle. - ÄIkää olko vaatimaton.
Ette tunnu innostuvan legioonien urotöistä.
Outo asenne roomalaisnaiselle.
- Olenkin lyygialainen. - Niinkö? Luulin...
- Hän on adoptiotyttäremme. - Vai niin. Lyygialainen Lygia.
Nimesimme hänet Callinaksi, mutta hän suosii nimeä Lygia.
Hänet otettiin lapsena vangiksi, kun sodin Lyygiassa.
- Orja. - Ei, vaan Lyygian kuninkaan tytär.
Hän oli panttivankini.
Yritimme kumota vääryydet rakkaudellamme.
Sain kadehdittavan paljon rakkautta.
Kadehdin kattoa pääsi päällä, niin tätä kuin tulevia kattoja.
Sallitteko kulkijan keskeyttää?
- Paavali. - Paavali, sinä tulit!
- Olemme laskeneet päiviä! - Pomponia, Lygia...
Olisi turha rukoilla rauhaa taloonne, rauha huokuu kasvoistanne.
Paavali, tässä ovat vieraamme.
Tribuuni Fabius Nerva ja komentaja Marcus Vinicius.
- Huomasit varmasti leirit. - Kyllä vain.
- Ystävämme Paavali tarsuslainen. - Rakas ystävämme.
- Syökää toki aterianne loppuun. - Söimme jo. Istukaamme.
Komentaja?
Olet varmasti väsynyt. Otatko ruokaa, viiniä?
Ei kiitos, söin matkalla.
Matkan rasitukset poistuvat aina pian täällä.
Lienette palannut matkalta, kuten mekin.
Olin Antiokiassa ja Korintissa.
- Olette kreikkalainen. - Ei, vaan juutalainen.
Rooman kansalainen, vaikka synnyinkin Tarsuksessa.
- Se on Palestiinan pohjoispuolella. - Olette oikeassa.
Tulette kovasta paikasta. Se alue on ollut rauhaton.
- Oletteko jonkinlainen kauppias? - Olen rabbi.
Ja minä paksukalloinen sotilas. Mikä ihme on rabbi?
- Minä... - Paavali on opettaja.
Mitä opetatte?
- Hän opettaa... filosofiaa. - Aivan.
Niin kai voisi sanoa.
Tiesitkö, että olenkin opettanut koko ajan filosofiaa?
En tiedä juurikaan filosofiasta.
Lhanilla naisilla ei tulisi olla aikaa ajatella syvällisiä.
Uskoisitko, että pidän kukista, Lygia? Haluaisin nähdä puutarhan.
Teidän on käytävä tarkistamassa leiri. Miesten mielialasta on huolehdittava.
Suottehan anteeksi.
Palaan pian. Toivottavasti ehdimme katsella kukkia.
Kerro nyt, mitä janoamme tietää.
- Tapasitko Pietarin? - Miten suuri kalamiehemme voi?
Myöhästyin jatkuvasti.
Minne meninkin, Pietari oli jo käynyt siellä.
Antiokiassa kerrottiin, että hän on Jerusalemissa.
Toiset sanoivat hänen lähteneen itään, kohti Persiaa.
Korintissa sain kuulla, että Pietari saapuu tänne päivänä minä hyvänsä.
- Roomaanko? Kerrassaan hienoa. - Saamme kaikki...
...puhua miehelle, joka on puhunut Kristuksen kanssa.
Näin Pietarin työn tulokset.
Hänen siemenensä versovat, sadosta tulee hyvä.
Muukalaiset kaikkialla piirsivät kalasymbolin eteeni.
- Puhuimme suurista tulevista teoista. - Se on vaarallista ja vaikeaa.
Sinut vapautettiin syytteistä, mutta kristittyjä epäillään.
Vaikutittekin huolestuneilta vieraidenne edessä.
Uskokaa pois, osaan olla varovainen.
Myönnän toki, että joskus haluaisin huutaa sanaa ääneen.
Jopa rakkauden ja uskon levittäminen vaatii taktiikkaa.
Kärsivällisyyttä. Aikasi tulee.
Mietitäänpä noita kahta elinvoimasta nuorukaista. He ovat Rooma.
Jos voimme opettaa heitä, voimme opettaa koko maailmaa.
Marcus Viniciusta? Toivot ihmettä.
Niin toivon, todellakin.
Näen yhä pelkkää täydellisyyttä.
Ajattelit uskoakseni minua. Näytänkö niin paljon kalalta?
En suinkaan miettinyt sinua.
Olet liian ihana yksinäiseksi taiteilijaksi.
Pyysin toki sinua odottamaan.
- En vain saanut unta. - En minäkään saa.
Ilta on yhä nuori.
Menkäämme kaupunkiin Petroniuksen taloon ensitapaamisemme kunniaksi.
Se on täynnä hilpeyttä, Rooman parhaita tanssijoita ja muusikkoja.
Itse rakkauden jumalatar rakensi setäni talon.
Ei. On jo liian myöhä. Se olisi mahdotonta.
Sovitaan hienovaraisempi tapaaminen.
Kai tulet katsomaan voittokulkuettani?
Sitä seuraa juhla-ateria kaikille jumalille.
En halua nähdä voittokulkuettasi.
Minun on mentävä. Hyvää yötä.
- Kerro, mistä on kyse. - Mitä?
Mistä piirteestäni et pidä?
Pidän kyllä siitä, mitä näen.
- Siinä tapauksessa... - En pidä siitä, mitä kuulen.
Mies saa uusia vihollisia maineensa vuoksi.
- Kuka on kertonut minusta tarinoita? - Sinä itse, omilla huulillasi.
Rumia tarinoita valloituksista ja verenvuodatuksesta.
Vain siten voi yhdistää maailman ja sivistää sitä.
- Veri vuotaa pakostakin. - Ei.
On hellempi ja voimakkaampi tapa, ilman sotaa ja verenvuodatusta.
Ilman orjia ja voittokulkueen kahlittuja vankeja.
- Orjia on aina. Kuka muu tekisi työt? - Paavali puhuu maailmasta ilman orjia.
Se kerjäläisfilosofi ei saisi tuputtaa kauniiseen päähäsi moista.
Miksi luulin, että ymmärtäisit?
Kunpa olisitkin orja.
Tekisin sinusta kuninkaan tyttären arvoisen tarjouksen.
Joutuisinko Sisiliaan muiden orjiesi luo?
- Erityislaivalla. - Niin valloittaja voittaa naisen.
Ostaa tämän kuin eläimen.
Kuinka väärässä oletkaan itsevarmuutesi suhteen.
Kuten myös miehuutesi.
Miten halveksitkaan itseäsi salaa.
Unohdat, että olet Rooman panttivanki.
Palaa tänne, panttivanki.
- Ei, komentaja. - Pois tieltäni.
- Vartioin häntä. - Kenen käskystä? Kuka olet?
Ursus, vartioin hänen isäänsä, kuningasta. Nyt vartioin häntä.
Ja vartioi hyvin, harmaapäinen kolossini.
Vartioi häntä hyvin.
Romanssi taisi jäädä lyhyeksi.
Aina löytyy ase, joka tavoittaa kyyhkyn.
Herra, anna anteeksi vihani ja pahat sanani.
En tiedä, mikä minuun tuli.
Houkutus oli kai liian suuri.
Toivoin itsekkäästi, että hän näkisi valosi.
Minun puolestani, ei hänen.
Rukoilen silti, että hän kokee vielä kerran rakkautesi ilon.
Rukoilen niin täydestä sydämestäni.
- Miksi viivytys, kapteeni? - Keisari ei ole parvekkeellaan.
Tulkaa trumpettien soidessa.
Rooman jumalat!
Suuret ja ikuiset!
Teidän suojeluksessanne Rooma hallitsee maailmaa.
Kuulkaa meitä. Me palvomme teitä.
Venus, rakkauden jumalatar.
Me palvomme.
Mars, sodan jumala.
Me palvomme.
Juno, taivaan jumalatar.
Me palvomme.
Jupiter, jumalien isä.
Me palvomme.
Ja Nero, hänen jumalainen poikansa.
He odottavat teitä kärsimättöminä, jumalani.
Entä minun kärsivällisyyteni?
Kansa saa juhlansa, mitä minä saan?
Rehkin kuin orja kansan vuoksi ilman yksityisyyttä.
Olette heidän taivaansa aurinko. Onko auringolla yksityisyyttä?
Auringolla on yö, mutta minun pitäisi paistaa aina.
Ja kenelle? Kansalle!
Löyhkäävälle rahvaalle!
Onpa tänään kuuma. Rooman kuumuus tukahduttaa minut.
He vaativat liikaa. Väkijoukko kiduttaa minua!
Vihaan enemmän vain Roomaa itseään.
Väkijoukon löyhkä leijuu talossani ja puutarhassani!
Voi, miten toivoisin...
Toiveenne on lakini, keisari.
Kunpa väkijoukolla olisi yksi kurkku, jonka voisin viiltää auki.
Niin voitaisiin tehdä, jos käskette.
Tyypillinen teurastajan ratkaisu.
Tigellinus riistäisi taiteilijalta välttämättömyyden:
- Hänen yleisönsä. - Mutta väki suututtaa minut.
Elänkö heitä vai he minua varten?
Valitettavasti hallitsijalla on alamaisia, joita hallita.
Populaatio on välttämätön paha.
Petronius puhuu kevyesti, sillä taakka ei ole hänen.
Taakka on ainoilla harteilla, jotka sen jaksavat kantaa.
Totta, Petronius.
- Keisarina on yksinäistä. - Nerokkaana yksinäisempää.
Vain sinä ymmärrät kituvan sieluni ongelmat.
- Eikö siinä olisi aihetta runoon? - Vaikka eepokseen, jumalani.
Mutta vain kokemuksesta voi kirjoittaa.
Aivan niin.
Missä on Poppaea? Missä on keisarinnani?
Täällä, aina rinnallasi.
Tule. Petronius, olit oikeassa. Minun on tunnettava ja koettava se.
Pysy lähelläni, Petronius. Ole vierelläni koettelemuksissani.
Tervehdys, Nero, Jupiterin poika.
Katso kultaseni, keisari.
- Vaimon- ja äidintappaja. - Hiljaa, nainen!
- Kaikki tietävät, että Nero on peto. - Hiljaa!
Kukaan ei ole peto. Nerosta näkee, että hän on sairas.
Hänen sydämensä, henkensä ja sielunsa ovat sairaat.
Olit oikeassa, Petronius. Kuinka he rakastavatkaan minua!
Siinäpä kysymys.
Muista, olet pelkkä mies.
Marcus Vinicius. Eikö hän käynyt Neron luona eilen?
Röyhkeä mies. Häntä täytyy pitää silmällä.
Kuulemani perusteella hyvinkin läheltä.
Mitä oikein mutiset, Poppaea? Tule lähemmäs.
He marssivat kuten sotivat: Urheasti, leppymättömästi.
Valloittamattomat lapsemme.
- Ottakaamme heidät povellemme. - Tietenkin.
Kas, sankari saapuu vihdoin.
Yleensä sukulaisiaan saa hävetä, mutta tänään olin sinusta ylpeä.
- Hippodromilla on kuumaa auringossa. - Keisari ihannoi sinua.
Hän kutsui sinua urheaksi lapsekseen.
Pääset vielä sotilaskuvernööriksi, kenties Egyptiin.
Istuudu ja rentoudu, kylpy on pian valmis.
Hyvä on.
Maista. Suoraan Olympoksen köynnöksistä.
Sisilialaiset vuosikertanne kalpenevat sen rinnalla.
- No? - Mitä laki sanoo panttivangeista?
- Panttivangeista? - Voiko panttivangin ostaa?
Kyse lienee naispanttivangista.
Ja millaisesta. Mitä laki sanoo?
Kun näet orjani, et ajattele vankeja. Hän on...
Siinä tyttö tuleekin.
Tuo hänet tänne.
Lhastuttava villikukkasi Espanjan kukkuloilta.
- Mikä hänen nimensä olikaan? - Kutsuitte minua Euniceksi.
- Hiljaa! - Aivan niin, Eunice.
Nosta leukaasi, Eunice.
Oletko ennen nähnyt moista ihoa?
Käänny hitaasti ympäri.
Virheettömät muodot.
Nosta kätesi pääsi taakse.
- OIlapa kuvanveistäjä. - Lhastuttava.
Keräilijä ihailee kokoelmaansa, mutta tyttö on komentajan.
- En suostu menemään. - Mitä sanoit?
ÄIkää luopuko minusta, herrani. Piiskatkaa vaikka, kunhan saan jäädä.
- ÄIkää lähettäkö minua luotanne. - Voit jäädä. En halua sinua.
Etkö? Seneca tarjosi tytöstä kuusi arabialaisoria, ja minä kieltäydyin.
- Pidä tyttö. Hän on sinun. - Kautta Junon kehon.
Tyttö saakoon silti viisi ruoskaniskua.
- Ette siis luovu minusta? - Se riippuu käytöksestäsi.
Käyttäydyn hienosti, hyvä herrani.
Ruoski varovasti. Lho ei saa vaurioitua.
Selvä, isäntä.
Voiko panttivangin ostaa?
- Missä moinen jalokivi sijaitsee? - Plautiuksen luona.
Olisitpa nähnyt hänet. Nuori lyygialainen, joka liekehtii.
Lyygialainen? Aivan, lapsi määrättiin Plautiukselle.
- Olin unohtanut. Siitä on vuosia. - Miten saan tytön?
Panttivangit kuuluvat valtiolle eli Nerolle.
Pitäköön Nero Egyptin ja antakoon Lygian. Mennään palatsiin.
- Plautius ei ehkä suostu. - Mutta tyttö suostuu.
Hänestä on tehty adoptiotytär. Filosofoivat tolvanat.
Se nainen syntyi tuntemaan, ei ajattelemaan.
Jos Plautius pitää häntä tyttärenään, onkohan se eettistä?
Hän oli suuri kenraali.
Vien tytön vaikka väkisin.
Taidat olla turhautunut.
Onko pikku barbaarisi varmasti halukas?
Oikeissa olosuhteissa hän kujertaa kuin pulu.
Olisinpa yhtä itsevarma.
En ole koskaan saanut naiselta rehellistä lämpöä.
Oi kaunis herrani. Rakastan sinua niin.
Miten voin kertoa sen sinulle?
Avatkaa keisarin nimeen!
Minulla on käsky keisarilta.
Panttivanki Lygia viedään palatsiin naisten asuntolaan.
Tyttäremme ei ole orja!
Hänet on vietävä heti.
Odota tässä.
- Oletko Lygia, panttivanki? - Olen.
Tervetuloa Neron naisasuntolaan.
- Olen Acte, johdan taloa. - Miksi olen täällä?
Keisari on kiinnittänyt sinuun huomionsa.
- Sinut on määrätty juhla-aterialle. - Keisari ei ole nähnytkään minua.
Täytyy olla toinen syy.
Nero määräsi sinut tänne, kuten minut määrättiin 7 vuotta sitten.
Hän rakasti minua enemmän kuin tiesikään.
Valmista kylpy liljaöljyin.
Tuokaa punottuja persialaisia kankaita, sinisiä.
Ja kultarihma vyötäisille.
En koe tätä kunniakseni.
Sinähän vartuit Plautiuksen ja Pomponian kodissa?
- Kyllä. Tunnetko heidät? - Tiedän heidät.
- Kuuntele minua, Lygia. - Niin niin, höpö, höpö.
Ei heillä kuningattaren hiuksia ole.
Tässä on tosin potentiaalia.
Mitä aioit kertoa?
Sen vain, että Nero valitsi sinut vieraakseen.
Olet maailman hallitsijan käsissä.
Pidä sitä onnenasi ja kohtalonasi.
Panttivanki, Lygia.
- Etkö sinä tule? - Keisari ei pyytänyt minua.
Hän ansaitsisi runoilijan kuvauksen. Vain hymy puuttuu.
Jätän sen sinun vastuullesi.
Petronius on oikeassa. Kunpa olisin runoilija.
Toin sinut kunniavieraaksi. Sellainen teko ansaitsee hymyn.
Se oli jalo teko.
Kymmenen pretoriaanivartijaa tuki vierailunhaluani.
Hyvin sanottu.
Harvinaista kauppatavaraa vartioidaan aina tarkoin.
Kuulut tänne, kuninkaan tytär kuninkaalliseen palatsiin.
Tunnet varmasti synnynnäistä halua tänne.
Sinulla on varmasti myös muita synnynnäisiä haluja.
Eikö partasuinen ystäväsi Paavali ole kertonut sellaisista haluista?
Vai onko hän viettänyt koko elämänsä luolassa?
Olisitpa nähnyt voittokulkueeni.
Etsin sinua, mutta olit kai kahlittu persikkapuuhun.
Täsmähoitoa hiljaisuuteen.
Totta, suusi on luonnostaankin makea.
Niin varmasti on.
Älä näytä pelästyneeltä. En ole sydämetön sotakone.
En käy kimppuusi kuin kivilohkare katapultista.
- Rentoudu vain ja hymyile, niin... - En ajattele muuta...
...enkä rukoile muuta kuin sitä, että pääsisin jälleen kotiin.
Kotiinko? Kyllä se käy.
Tervehdys, Nero!
Oletko koskaan nähnyt keisariasi ja jumalaasi näin läheltä?
En ole nähnyt Neroa näin läheltä.
Samat kasvot.
Samat nenät.
Kaikki vihreitä.
Kokeilkaa rubiinia vaihtelun vuoksi.
- Onko tuo se Viniciuksen panttivanki? - On, jumalani.
- Viniciuksella on tarkka silmä. - Tyttö on upea. Olet antelias.
Kenties hätäilitte antaessanne tytön pois.
Kenties. Mitä ajattelet, Petronius?
Sivistymätön veljenpoikani pitäisi mekollista kantoakin kauniina.
Tunnen verrattoman arviokykynne.
Huomasitte varmasti jo näinkin kaukaa, että tytön lantio on liian kapea.
Juuri niin ajattelenkin.
Naisen ei sovi arvioida toista. Teillä ei ole sopivia rauhasia siihen.
- Eikö ollut sukkelaa? - Olette jumalista huumorintajuisin.
Rakas Petronius.
Kyllä vain, liian kapea lantio.
Laula meille, jumalani!
Laula meille!
Olin tekemässä traagisen päätöksen olla laulamatta tänä iltana.
- Pyydämme teitä! - Kurkkuuni koskee.
Jumalaista lahjaa ei sovi vaarantaa.
Myös keisarinnani kärsii, hänellä on päänsärky.
Vain minun ääneni helpottaa hänen tuskaansa.
En olisi tullut, ellet olisi luvannut laulaa.
En ole valmistautunut.
Sävellän siis laulaessani.
Bravo!
Siihen teidän on tyytyminen. Kurkkuni.
Croton on tappanut 300 vastustajaa.
Hän vääntäisi Ursukseltasi pään irti, ennen kuin mies ehtisi huomata.
Orpheus lienee yhtä kateellinen kuin runoilijamme Lucan.
Olen kuin kynttilä auringon rinnalla.
Mitä mieltä sinä olet, Petronius?
Säkeenne ovat tavanomaisia ja kelpaavat vain sytykkeiksi.
Hyvästi, Petronius.
Mikä niissä on vialla?
Ovidius, Virgilius ja jopa Homeros olisivat niistä ylpeitä-
- mutta te olettekin heitä parempi. Kuvaamanne hehku ei ole riittävä.
Se ei polta kaikkea.
Jos säkeet olisivat Lucanin, ylistäisin hänen nerouttaan.
Mutta te voitte luoda jotain, mitä maailma ei ole koskaan nähnyt.
Siksi sanon näin teille: Yrittäkää kovemmin.
Sain jumalilta suuren lahjan, mutta myös jotain paljon suurempaa.
Rehdin tuomarin ja ystävän.
Luulin Homeroksen tason riittävän. Avasit silmäni.
Kaikki ihmiset, myös syntymättömät, ovat minulle velkaa.
Olet oikeassa. Hehkuni ei ole riittävä.
Tiedätkö miksi?
En ole koskaan nähnyt kaupunkia liekeissä.
Sanoit, että vain kokemansa voi jäljentää taiteessa.
Kuvanveistäjällä on mallinsa, minulla ei.
Polttaa kaupunki eepoksen vuoksi...
Taidetta taiteen vuoksi, mutta rajansa kaikella.
Kevät loppuu pian, ja kesän kuumuus alkaa.
Miten Rooma löyhkääkään sitten.
Siirrän hovin Antiumiin.
Et huomannut Crotonin mestarillista lyöntiä.
En ollut ainoa. Vinicius ei saa tytöstä silmiään irti.
- Tyttö on varmasti jännittävä. - Tämä on koettava itse.
Ottelu oli reilu, kumpi tahansa olisi voinut voittaa.
Vaikutatte tyytyväiseltä lahjaani. Onko se kelpo palkka palveluksestanne?
Vai eikö?
Tiedätkö, ihanaiseni? Onko hän kertonut?
En, keisari. Ajattelin, että teidän tulisi kertoa.
Olen antanut sinut Marcus Viniciukselle-
- palkintona hänen uskollisuudestaan ja loistokkaasta sotapalveluksestaan.
Kenraali Plautius ei ole enää holhoojasi.
Kuulut Viniciuksen talouteen.
Lähempi tarkastelu todistaa, että palkinto oli reilu.
Kenties jopa liiallinen.
Muistattehan toki terävän huomionne, jumalani.
Aivan niin. Liian kapea lantio.
Tervehtikäämme vieraitani.
Nyt tiedät.
Ja minä luulin, että voisin rakastaa sinua.
Hyödynnä kauneuttasi, elä kanssani ja rakasta minua.
Mitä väliä rakkaudellani on, jos omistat minut?
Saat kaiken tyhjällä pienellä komennolla.
Niin, omistan sinut. Kai tajuat sen?
Voin ruoskituttaa sinua, kunnes rakastat minua.
Vie minut siis taloosi.
Huuliltani ei karkaa kuin rukous puolestasi.
Komentaja Vinicius. Keisarinna pyytää luokseen.
Hyvä on.
Vie tyttö Gaius Petroniuksen talolle.
Orjaisäntä Anaxander ottakoon hänet huomaansa.
Käskystä, komentaja.
Kyynelet sopivat vain ilon alkusoitoksi.
Muista se, kun odotat minua.
Teillä tuntuu olevan vaikeuksia todistaa omistajuutenne.
Nuori tamma pistää usein vastaan, keisarinna.
Miehen ja naisen välinen riita on minusta ajan tuhlausta.
Se kuluttaa niin paljon vireyttä.
- Hyvin sanottu, keisarinna. - En ole keisarinnanne.
Olen Amonin papitar, ja te olette käärme.
Suussanne on myrkkyä.
Ja minä nautin myrkystä, Marcus.
Muutos käärmeeksi voi viedä aikaa.
Minä voin hoitaa sen.
Komentaja Viniciuksen käsky.
Olinpa kömpelö!
Tunnen symbolinne, vaikken ole yksi teistä. Rohkeutta, lapsi.
Tulehan.
Kohtalostasi päättää maailman suurin mahti.
Tapahtukoon hänen tahtonsa.
Aulus, rakkaani, nukkuisit. Kerron, kun kuulen Ursuksesta.
Meidän pitäisi kuulla Ursuksesta pian joka tapauksessa.
Hyvää huomenta.
Olette oikeassa, unohdetaan muodollisuudet.
- Tulin hakemaan Lygian. - Emme ole nähneet häntä.
- Tuokaa Lygia tänne heti. - Emme tiedä, missä hän on.
- Valehtelette, kenraali. - Minä en valehtele.
Vannon Rooman upseerina, kuten tekin, etten valehtele.
Tutkikaa talo, jos haluatte.
Ettekö sano enempää?
Loukkasitte vieraanvaraisuuttamme julmimmalla mahdollisella tavalla.
Vieraanvaraisuutta? Muistakaa laki panttivangeista.
Keisari antoi Lygian omistukseeni.
Muistakaa te, mitä Roomalle ja maailmalle on tapahtumassa.
Moiset lait tuhoutuvat siinä järistyksessä.
Keisarinne, jumalanne, Nero kylpee vielä häpeässä.
- Rakkaani... - Ymmärrän huolenne.
Toivottavasti jaksan unohtaa, mitä juuri kuulin.
Marcus.
Rakas Marcukseni.
Olethan sotilasarvostasi huolimatta kuin poika minulle.
Ikäiseni nainen huomaa asioita. Näin, miten Lygia katsoi sinuun.
Hän ei olisi katsonut niin, jos todella olisit näin kylmä.
Katso sydämeesi ja tunnista totuus itsestäsi.
Jos palasit tyhjin käsin, istu ja täytä tyhjä vatsasi.
Plautius valehtelee, ettei tiedä mitään.
Unohda koko sotku ja tule kanssani Antiumiin.
Plautiuksen talossa on jotain outoa.
He eivät edes puhu kuin roomalaiset!
- Ja se kaveri Tarsoksesta, Paavali... - Tarsoksen Paavali?
Joku filosofin tolvana.
Tarsoksen Paavali.
Voi Marcus-raukkaa. Millaista draamaa!
Poimit munan kristittyjen pesästä.
Lygia on kristitty, ja kristityt ovat hänet piilottaneet.
Ovatko ne niitä, jotka palvovat kuollutta puuseppää?
Aivan. Juutalainen, Kristus, kapinoi valtiota vastaan.
Hänet ristiinnaulittiin Palestiinassa. Lahko on salainen.
Se koostuu juutalaisista, kreikkalaisista ja muista-
- jotka tapaavat salaa ja levittävät taikauskoaan.
He ovat vaivaksi Nerolle ja senaatille.
Tigellinus kuulustelee heitä tämän tästä.
Laitan pretoriaanit asialle. Tigellinus järjestäköön etsinnän.
Hetkinen.
Poikakulta, se ei olisi arvokasta. Kristityt ovat muutenkin neuvokkaita.
Voimankäyttö hautaisi panttivankisi yhä syvemmälle.
Pitäisikö muka liittyä lahkoon?
Tunnen erään kreikkalaisen, Chilo nimeltään.
Hän on itseoppinut ennustaja, astrologi ja selvännäkijä.
Hän löytäisi varmasti Lygian ennen päivänlaskua.
- Anaxander? - Isäntä?
Tunnetko Chilon talon?
- Tunnen. - Veljenpojallani on sinne asiaa.
Neuvosi on viisas. Annan kreikkalaisesi yrittää.
- Tuo Lygia Antiumiin. - Kerron, miten käy.
Kuulitko, Eunice? Eikö rakkaus olekin hullua.
ÄIkää minulta kysykö, olen hullu itsekin.
Oletko rakastunut?
Vanha nainen ennusti kerran, että kokisin tuskaa ja onnea.
Moinen ennustus pätee keneen tahansa.
Hän lausui riimin, johon kohtaloni kätkeytyy.
Kerro toki.
Pian nousee Venus Violetista Rooman merestä
Hän kantaa kaksi rakastajaa Kohti ikuisuutta
Ketä rakastat? Anaxanderia?
Mirmillonia?
Eikö rakkaasi ole talossani?
On, herrani.
Mitä jos pyytäisin sinua kanssani violettiin Rooman mereen?
Pyörtyisin onnesta, mutta ette ole sanonut niin.
Valmistaudu lähtemään Antiumiin.
- Et pyörtynyt. - En ehdi, herrani...
En ehdi!
Kuulemani perusteella olette tullut oikean miehen puheille.
Löydätkö tytön?
Kärsivällisyyttä. On varmistettava, että hän on kristitty.
- Osaatteko lukea kreikkaa? - Kohtalaisesti.
Mitä tässä sitten lukee?
- "Jeesus Kristus, Jumalan poika." - Tismalleen.
Heidän kuollut jumalansa. En ole nähnyt moisia symboleja.
Mutta mikä sana muodostuu sanojen ensimmäisistä kirjaimista?
Icthus.
Kala kreikaksi.
Oletteko nähnyt kalasymbolia?
Miksi olisin...?
- Hän piirsi kerran sellaisen. - Se on heidän merkkinsä.
Kalaa saadaan syötillä ja kristittyjä kalalla.
Missä he kokoontuvat?
Heidän inhat riittinsä pidetään luolissa kaupungin ulkopuolella.
- Kokoontuvatko he tänään? - Mahdollisesti.
Mutta se on vaarallista, heitä on satapäin.
Palkkaan Crotonin suojaksesi, kelpaako hän?
- Kyllä vain! - Tulemme tänne pimeän tultua.
Tarvitsen muitakin aseita.
Kenties saisin nyt jonkin aseen?
He kokoontuvat salaa kuin varkaat ja murhamiehet.
- Tapasin tuon miehen Lygian luona. - Nainen on epäilemättä täällä.
Kastan teidät Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
- Mitä hän tekee? - Sitä kutsutaan kasteeksi.
Se on paha kylpy mustassa vedessä.
Tiedän, että läsnä on joitakuita epäileväisiä.
Muutamaa ei ole kastettu.
Herramme Jeesus ymmärsi sen, ja vapailla ihmisillä on oikeus kysyä.
Mutta luonamme on vihdoin eräs, jota olemme odottaneet kauan.
Hän oli paikalla, kun Kristus vastasi ihmisille.
Hän kuuli vastaukset Jeesuksen huulilta.
Hän näki Jeesuksen kasvot ja kosketti tämän kättä.
Hän tulee Jerusalemista, kalastaja Simon, josta tuli Pietari.
Herramme ensimmäinen apostoli.
Vaikka olenkin arvoton, Jeesus sanoi minulle:
"Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni."
Hän on ohjannut jalkani Roomaan, jotta voimme rakentaa kirkon yhdessä.
Kiitän, että uskotte häneen, jota ette ole nähnyt.
Kuulette hänen äänensä sydämissänne, ja vastaatte.
Minä kuulin hänen äänensä Galilean merellä.
Minä ja veljeni olimme kalastajia.
Olimme kalastaneet koko yön tuloksetta.
Olimme kylmissämme ja väsyneitä.
Kun lähestyimme rantaa, kuulin jonkun lausuvan nimeni.
Katsoin, ja rannalla seisoi mies.
Nähdessäni hänet kylmyys ja väsymys väistyivät.
Vastasin: "Niin, ystäväni?"
Hän pyysi astua veneeseeni, josta väki rannalla kuulisi hänet paremmin.
Hän oli tervetullut.
Hän puhui väkijoukolle tulevasta taivaan valtakunnasta.
Sydämeni loikki rinnassani ja tiesin, että hän oli Kristus.
Lopetettuaan hän sanoi minulle: "Laskekaa verkkonne syvään veteen."
Verkot täyttyivät hetkessä kuin ihmeen kaupalla.
Jeesus huomasi ihmetykseni ja sanoi:
"Älä pelkää. Minä teen sinusta ihmisten kalastajan."
Hän pyysi seuraamaan, ja minä seurasin.
Veljeni Jaakob ja Johannes seurasivat myös.
Seurasimme häntä halki maan.
Seuraamme liittyi muitakin, kunnes meitä oli 12 hänen lisäkseen.
Hän antoi ruokaa ja juomaa nälkäisille ja janoisille.
Hän antoi toivoa ja rauhaa sairaille ja väsyneille.
Kuka muu kuin Jumalan poika voisi antaa sellaisia lahjoja?
Kukapa muu kuin Jumalan poika voisi tyynnyttää myrskyn?
Kuka muu voisi nostattaa Lasaruksen kuolleista-
- ja tyynnyttää Magdalan Marian sydämen?
Ja silti minä kielsin sen miehen.
Viimeisellä illallisellamme hän ennusti niin.
Sanoin hänelle seuraavani herraani vankilaan ja kuolemaan.
Hän vastasi: "Tänä yönä, ennen kuin kukko laulaa"-
- "sinä kolmesti kiellät minut."
Ja niin teinkin.
Kolme kertaa hänen tuomareidensa talon edustalla.
Minua syytettiin hänen seuralaisekseen.
Sanoin, etten tunne häntä.
Kirosin ruumiini heikkoutta kuoleman edessä.
Sitten hänelle annettiin ristin taakka, ja häntä ruoskittiin.
Hänet ristiinnaulittiin Golgatalla orjantappurakruunu päässään.
Kärsimyksenkin keskellä Jeesus sanoi:
"Isä, anna heille anteeksi, sillä he eivät tiedä, mitä tekevät."
Vain Jumalan poika voi antaa anteeksi sen ja oman virheeni.
Hän, joka nostatti kuolleista, ei hävinnyt kuolemalle.
Huone, jossa myöhemmin istuimme hiljaa ja suruissamme-
- täyttyi kirkkaalla valolla, ja ylösnoussut herra seisoi edessämme.
Näimme reiät hänen käsissään ja haavan hänen kyljessään.
Silloin tiesimme, että hän oli Herra.
Kuulimme hänen äänensä sanovan: "Rauha olkoon kanssanne."
Hän käski meitä saarnaamaan kaikille pyhää sanaansa.
Autuaita ovat hengessään köyhät, sillä heidän on taivasten valtakunta.
Autuaita ovat murheelliset, sillä he saavat lohdutuksen.
Autuaita ovat nöyrät, sillä he perivät maan.
Autuaita ovat ne, joilla on vanhurskauden nälkä ja jano-
- sillä heidät ravitaan.
Autuaita ne, jotka toisia armahtavat, sillä heidät armahdetaan.
Autuaita ovat puhdassydämiset, sillä he saavat nähdä Jumalan.
Autuaita ovat rauhantekijät, sillä he saavat Jumalan lapsen nimen.
Lisäksi Jeesus pyytää meitä noudattamaan kymmentä käskyä-
- jotka Jumala antoi profeetta Moosekselle.
Noudattakaa hallitsijoita ja heidän lakejaan.
Vaikka kärsittekin lakien vuoksi-
- ja koette pahansuopuutta, jota ette osaa kuvitellakaan.
Ette saa siltikään uhkailla väkivallalla kostoksi.
Jeesuksen sanoin sanon nyt teille:
Jos joku lyö sinua oikealla poskelle, käännä hänelle vasenkin.
Rakasta lähimmäistäsi kuin itseäsi.
Niin kuin te tahdotte ihmisten tekevän teille, niin tehkää te heille.
Rakastakaa vihamiehiänne. Siunatkaa niitä, jotka teitä kiroavat.
Rukoilkaa vainoajienne puolesta.
Uskokaa häneen.
Kestäkää kaikki hänen nimeensä, niin olette siunattuja.
Ikuisuudesta ikuisuuteen.
Aamen.
Kestä kaikki hänen nimeensä, niin olet siunattu.
Jos lyön häntä poskelle, rotta kääntää väkisinkin toisen.
En tiedä. Rotta on tavallaan rohkea.
Tuletteko huomenna tapaamaan Pietaria ja Paavalia?
Kiirehditään, meitä ehkä tarkkaillaan.
Hyvää yötä, isä ja äiti.
Tuolla hän on.
- Komentaja? - Mennään.
Jättiläisellä lienee kreetalaisen härän voimat.
- Saatko hänet nujerrettua? - Puristan hänestä siemenet pihalle.
Seis. Meitä seurataan.
- En kuule ketään. - Minä kuulin kolmasti.
He pysähtyvät, kun mekin. Menkää taloon.
Seis, komentaja.
- Astu syrjään. - Herrani, ette ole maksanut minulle.
Päänahassa on vain pieni haava, mutta sellainen vuotaa pahasti.
Kuumaa vettä.
Haen voidetta.
- Aiheutitko tuonkin, Ursus? - Ei, se on vanha arpi.
- Arpi? Mistä? - Varmaankin sotahaava.
Hänhän on Neron parhaita kenraaleja.
On nukkuma-aika, Nazarius.
- Äiti, näitkö ison miekan...? - Näin.
Pese haava ensin huolella, Lygia.
Tule, Ursus.
Ursus haluaa puhua kanssasi.
- Niin? - Haluan pyytää komentajalta anteeksi.
Tapoin hänen ystävänsä.
Sanoinhan, että olisit mestari. Tapoitko kreikkalaisvanhuksenkin?
- Toinen mies katosi. - Sen arvaan, ja nopeasti.
- Annathan hänelle anteeksi? - Mistä? Croton tiesi vaaran.
Tappaminen oli hänen ammattinsa.
- Mikset tappanut minua? - Uskomme mukaan tappaminen on syntiä.
Taidankin muistaa.
Kunpa hän olisi tappanut minut. Olisit käskenyt niin.
Sen sijaan te, jotka minua vihaatte, hoiditte minut kuntoon.
Voitit minut, Lygia. Mene kotiin äläkä piileskele.
En tule enää jahtaamaan sinua maalle.
Pääset minusta eroon.
Näyttäisit iloisemmalta.
Ei sitten.
Marcus.
Tiedät, etten vihaa sinua.
Lygia...
- Oi, Marcus. - Olet niin suloinen.
Tämä on kauneutta, tiedän sen.
Arvasin, että näin käy, kun katselin kokoustanne.
- Olitko paikalla? - Olin.
Olisi pitänyt tietää, mitä todella haluan: Sinut vaimokseni.
Suostutko siihen? Annatko suurimman voittoni ja tulet vaimokseni?
Kyllä, Marcus.
- Hae tavarasi, niin lähdetään. Pian. - Minä kiirehdin.
Mennään Antiumiin. Petronius ylittäköön itsensä.
Pidetään sellaiset hääjuhlat, joita ei ole koskaan nähty.
Eikä juhlastakaan jää kuin kaukaiset muistot.
Paavali tulee pian.
Haluaisin pyytää hänen siunaustaan. Kenties hän voisi vihkiä meidät.
Olet kuunnellut häntä jo riittämiin.
Hän on kuurouttanut sinut elämälle.
Kuulit, Pietarin ja Paavalin puheet. Kuulitko mitään rumaa tai väärää?
Kuulin lapsellisen vanhuksen arvoituksia.
Jos uskoo kuin he, uskoo lehmän häräksi ja härän vuoheksi.
Marcus-kulta.
Luulin, että kuultuasi alkaisit tietää ja ymmärtää.
Onko tämä Jumalanne, sen Kristuksen symboli?
Risti, johon hänet naulittiin.
- Otan Jumalasi vastaan, jos ilahdut. - En vaadi sitä.
Voimme nostattaa Sisiliassa suuren ristin puutarhaan.
Kruunaan ristin kuvalla Kristuksesta upeimmasta marmorista.
Pyydä Pietaria kertomaan, miltä Kristus näytti.
- Kuuntele... - Ei siitä olisi vaivaa.
Jumalia on nykyään legioonittain, kyllä yhdelle tilaa löytyy.
En pyydä sitä liittomme ehtona.
Toivon ja rukoilen vain, että Kristus astuu sydämeesi.
Sydämeni on vain sinua varten. Hän ei mahtuisi sinne.
Kyllä mahtuu. Te molemmat mahdutte minunkin sydämeeni.
- Hankkiudu hänestä sitten eroon. - Kappas.
Mukava, että olet tolpillasi.
Olimme huolissamme sinusta viime yönä ja tänä aamuna.
Paavali. Marcus pyysi minua vaimokseen.
Lygia ilahtui siitä varmasti suuresti.
Näit, että rakastin häntä.
Yritin juuri selittää hänelle...
On muitakin asioita. Että...
- Ymmärrän. - Minä en.
Hyväksyn hänen Jumalansa symbolin. En pyydä häneltä samaa.
Miten todistan, etten ole hänen Jumalansa vihollinen?
Marcus.
Jotkut meistä pohtivat kuukausia, jopa vuosia.
Tutkimme omaa elämäämme ja ihmiskunnan historiaa, kunnes...
- Kerro, mitä muuta voin tehdä. - Sinähän omistat orjia?
- Satoja hyviä orjia. Miten niin? - Jeesus ei halua ihmistä alistettavan.
- Vapauta orjasi. - Mutta minähän omistan ne!
Lhmisiä ei voi ostaa, Marcus.
Usko Kristukseen perustuu rakkauteen. Hän pyytää meitä rakastamaan toisiamme.
Kuulin kyllä kalastajan puheen. Pitäisikö koko ihmislajia rakastaa?
Parthialaisia, egyptiläisiä, persialaisia?
Muita, jotka haluavat keihästää minut?
Entä jos laskisit miekkasi etkä sotisi heitä vastaan?
Valloita heidät rakkaudella.
Sinä kesyttäisit susilauman höyhenellä.
Olet Jumalasi valittava kerjäläinen.
Jumalasi on orjia, muukalaisia ja kaltaisiasi hylkiöitä varten.
Ei Lygiaa varten.
Jo riittävät idiootin puheet. Hae viittasi.
- Hetki vielä, rakas. - Tuhlasimme jo liikaa aikaa.
Sinusta tulee komentaja Viniciuksen vaimo.
Et ole ristiinnaulitun puusepän orja.
Yrittäisit ymmärtää syviä uskomuksiani.
- Älä pakota minua valitsemaan. - Minun ja Kristuksesi välillä?
Niin, valitse.
En jaa sinua kenenkään miehen, edes Kristuksen kanssa.
Etkö ymmärrä, Marcus?
Ellet yritä ymmärtää, tunteemme toisiamme kohtaan tuhoutuu.
Me tuhoudumme.
Poikani, rakkautesi Lygiaa kohtaan tuntuu suurelta ja kauniilta.
Rakkaus ihmiskuntaa kohtaan on suurempi.
Millainen rakkaus tunnustaa itseään suuremman voiman?
Virtaako filosofin suonissasi veri vai vesi?
Millaista myrkkyä oikein levität?
Tuletko mukaani, Lygia?
Lygia.
En, rakkaani.
Olen ollut tänään kahdesti hölmö, mutta sanaani en peru.
Mene menojasi. En kerro, mitä olen nähnyt.
Filosofi, nöyryytesi takana piileksii jotain.
Sinun ja fanaattisen kalastajasi puheet rikkovat Rooman lakia.
Jos Rooman mahtia uhataan, saatte tuntea miekkani.
Melkein... Halusin mennä hänen mukaansa.
Lygia...
Herraammekin koeteltiin.
Sinunkin voimasi voittaa, ja saat palkkiosi.
Tiedän sen.
Aivan.
Keisarillinen puutarha tulee siis karjatorin tilalle?
Aivan, jumalani.
Kukin palatsi nousee omasta järvestään-
- jotka ovat täynnä mitä harvinaisimpia vesilintuja.
Sikojen ja härkien löyhkä ei enää häiritse Palatinuksen kylkiä.
Ei, se maisemoidaan damaskolaisilla ruusuilla.
Phaon, olet arkkitehti, joka olisi voinut laatia Olympoksen suunnitelmat.
- Toin ruokaa, herrani. - Vie pois.
- Se herää henkiin... - Ette ole syönyt koko päivänä.
Häipykää, te kaikki!
Ärsytätte minua.
Miksi tuijotat minua, Acte?
Herrani, voin vain sanoa...
Muistakaa Acten ilme, kun viimeinen auringonlasku saapuu.
- Miksi muistelisin sinua? - Kukaan ei rakasta teitä kuten minä.
- Käsken lakkaamaan rakastamasta! - En voi, herrani.
Suokaa anteeksi.
Nainen on ollut vuosia piikki lihassani. Piikki poistuu nyt.
Sinut on karkotettu Roomasta ja minun näköpiiristäni.
Jonain päivänä tarvitsette minua.
Tulen silloin luoksenne.
Kuvottavaa, kun nautamainen huolenpito korvaa naisen liekin.
Miten puhdistava onkaan tuli.
Uusi Roomani syntyy tulen kupeista-
- kiemurtelevista ja hengittävistä liekeistä.
- Mitähän Petronius sanoo tästä? - Epäilettekö hänen hyväksyntäänsä?
Muistan hänen oudon ilmeensä, kun saitte ajatuksen juhlassa.
- On syytä varoa... - Ehei.
Petronius arvostaa nerokkuuttani sinuakin enemmän.
Hän ei vain ehkä täysin ymmärrä keinoa-
- jolla aion toteuttaa saavutuksistani suurimman.
Hän näkyykin olevan kiireinen.
Kun Tigellinus tulee, kutsun hänet tänne muiden mukana.
Tästä täytyy kertoa hänelle älykkäästi-
- ja vilpittömästi.
Noin.
Ole hyvä.
Marcus.
Voitit.
Olet voittanut kolmessa viikossa vain kahdesti. Eikö peli kiinnosta?
- Olen kohdannut parempani. - Taidat olla kohdannut jotain muuta.
Vastenmielisyytesi lisäksi en tiedä yksityiskohtia kristitystä vangistasi.
Sivistynyt uteliaisuutesi rikkoo rajansa.
Ja minut.
Tarina on yksinkertainen.
Uljas kreikkalaisesi johti minut Lygian ja idioottien luo.
Heidän musta hunajansa myrkytti kieleni puhumaan outoja.
Sellaisen typeryyden vuoksi olisin ansainnut-
- tulla paloitelluksi viemäreihin.
- Kiehtooko? - Tavallaan.
- Niin? - Keisarinna kutsuu luokseen.
Tulen heti.
Jätän sinut kiehdotuksi, sillä oma kiehtomukseni kutsuu.
- Ei tunnu hyvältä. - Eikö keisari suutu...?
Poppaean nautinnot innostavat Neroa omissaan.
Mutta Nero omistautuu muulle. Hän on vältellyt minua jonkin aikaa.
- Vaivaako se herraani? - Vartijoiden määrä on tuplattu...
...ja Tigellinus lähti kohti Roomaa teurastajineen.
- Ilma tuntuu oudon raskaalta. - Rakas herrani.
Sinunkin pikku laulusi on surullinen kuoleman nuotteineen.
Ne ovat pelkkiä sanoja, ja laulan sen ilolla.
Tuntemani rakkaus ei nimittäin voi koskaan kuolla.
Sisääntulosi on ylpeä ja varautunut, kuten aina.
Tulen ylpeästi ja niin nopeasti kuin suinkin.
Sekä häijynä ja voittamattomana, kuten aina.
Voittamattomana?
Minua ei ole koskaan kukistettu yhtä taidokkaasti, mistä iloitsen.
Uskon kaiken, mutta kukistettu sinä et ole.
Haluaisin kukistaa sinut, Marcus.
Kuten hämähäkki, joka syö turhaksi jääneen parittelutoverinsa?
Siihen suuntaan.
Kuulin, että aiot lähteä Sisiliaan.
En ole käynyt siellä kolmeen vuoteen.
Purjehditko täältä vai kuljetko Rooman kautta?
- Rooma olisi melkoinen kiertotie. - Puhun siis suoraan.
Tiedän kadonneesta pikku kristitystäsi.
Minulla on silmät ja korvat pretoriaanikaartissa.
Sekä kupeillesi sopiva käsipari?
Kenties. Löysitkö hänet?
Luonnollisesti, mutta olin hölmö ja mursin hänen kahleensa.
Mursitko ne kunnolla?
- Kunnolla. - Hyvä.
Marcus.
Tiedät, miten lohdutin itseäni, kun katosit juhlasta.
- Säästä minut nimiltä. - Sain lohtua ajatellen kuolemaasi.
Hyväilin kehotonta päätäsi, joka hymyili ja kurtisti kulmiaan.
- Mikset toteuttanut haluasi? - Kuollut mies ei voi kokea tuskaa.
- Ja minä vihasin sinua. - Onneksi mielialasi muuttui.
Jos se nainen lumoaa sinut uudestaan, saan tietää.
En vihaa häntä, joten hänen tuskansa ei kiinnosta minua.
Sinä et koskaan kääntäisi toista poskea minulle.
En tiedä, mitä tarkoitat.
Suuni on tosin tässä.
- Missä Petronius on? Kutsuitko hänet? - Kyllä, keisari.
Kutsu uudestaan. Kerro...
- Odotin sinua kärsimättömästi. - Olen ikävöinyt teitä, jumalani.
Anteeksi, jos olen jättänyt sinut huomiotta.
Nerouteni on vienyt kaiken huomioni.
- Aavistan uuden innoituksen tulleen. - Ja millainen se onkaan.
Huomionne!
Huomaavaisuuteni teitä kohtaan on kärsinyt viime päivinä.
Olen pitänyt teidät luotani, mikä on jälleen kerran johtunut-
- todellisen taiteilijan kärsimyksistä.
Kun soitan ja laulan, näen asioita, joita en osannut kuvitellakaan.
Maailma on minun, ja minä voin sen lopettaa.
Musiikki avaa uusia maailmoja, vetää verhon syrjään uusilta iloilta.
Näen Olympoksen ja tunnen tuulen, joka tulee Maan ulkopuolelta.
Niinä hetkinä minä, jumala-
- tunnen itseni pieneksi kuin pöly.
Tämä on vilpittömyyden päivä. Avaan sieluni teille.
Tiedän, että Roomassa jotkut kutsuvat minua äidin- ja vaimonmurhaajaksi.
Minua pidetään hirviönä, tyrannina.
Se väki ei tajua erästä asiaa.
Mies voi toimia julmasti, vaikkei olisi itse julma.
Rakas Petronius, on hetkiä, jolloin musiikki hyväilee sieluani.
Olen herttainen kuin lapsi kehdossa.
Uskothan minua?
Kunpa kaikki tuntisivat teidät kuin me.
Vain silloin he arvostaisivat teitä kuten me.
Jotkut sanovat minua hulluksi.
Olen pelkkä etsijä.
Tavallisen elämän tylsyys ja suru masentaa minua.
Etsin, koska haluan ylittää ihmisen rajat niin hyvässä kuin pahassa.
Minun on oltava ihmistä suurempi ja tultava korkeimmaksi taiteilijaksi.
Tiedättekö, miksi tuomitsin sekä vaimoni-
- että äitini kuolemaan?
Tein sen päästäkseni tuntemattoman maailman porteille.
Tarjosin portille suurinta mahdollista uhria.
Uskoin ovien aukeavan ja saavani vilauksen tuntemattomasta.
Olkoon se ihana!
Tai sitten kauhea.
Kunhan se ei ole tavallinen!
Nyt...
Katso, rakas Petronius!
Uusi Roomani.
Se nousee hohtavan valkeana.
Maailman kruununjalokivi.
Se nimetään uusiksi: Neropolis, Neron kaupunki.
- Upeaa! - Ylititte itsenne!
Aivan ennennäkemätöntä.
Entä vanha Rooma, tuhansia vuotta vanha?
Vanha Rooma, meidän Roomamme-
- likainen, upea ja rakastettu Roomamme on yhä pystyssä.
Onko?
Onko se yhä pystyssä?
Emme ottaneet sitä huomioon.
- Miten on, Tigellinus? - Rooma liekehtii reunasta reunaan.
Kuulitteko? Tämä on eepokseni!
Muutan maailman, tuhoan ja luon uudeksi.
Vaunuihinne! Tulkaa kanssani hautajaisroviolle.
Saatte kuulla suruvirteni Rooman liekkien yli.
Ne liekit nostavat minut jumalien yläpuolelle.
- Palaako koko Rooma? - Palatinus-kukkula säästetään.
- Entä joen toinen puoli? - Se on pätsi.
Tuhannet katot roihuavat kuin puutavara.
Pysäyttäkää Vinicius!
Nero sai paikkansa historiassa.
Yksi Neron sotilaista! Hän poltti Rooman!
Oletko nähnyt talon asukkeja, tyttöä ja jättiläistä?
He lähtivät. Älä tapa minua.
Äiti!
Huolehdi hänestä.
Pääsemme viemäreistä joelle. Viemäreihin!
- Lygia. - Marcus.
Rukoilin löytäväni sinut.
- Miriam kuoli tulessa. Hän... - Äitini.
- Seinä kaatui hänen päälleen. - Pääsemme kyllä pois täältä.
Pretoriaanit vartioivat siltaa.
- Rivi auki! Kenellä on komento? - Minulla.
- Barrikadi auki! - Väkeä ei saa päästää Palatinukselle.
- Rivi auki, päästäkää heidät! - Pysykää rivissä!
Käskyvalta on minulla, komentaja.
Rivi auki!
Katso, mitä olen luonut!
Tigellinus, suruviittani.
Terpnos, lyyrani.
Historia lauluni arvioikoon. Vastaako se tilanteen suuruutta?
Pelkään, ettei laulu kelpaakaan.
Olette spektaakkelin arvoinen ja spektaakkeli teidän.
Rohkaiset minua, mutta kilpailen Troijan tuhosta laulaneiden kanssa.
Lauluni on oltava suurempi, onhan Rooma Troijaa suurempi.
Hiljetkää, taivaan pallot Seis, kiiruhtavat tähdet
Avautukoon leveä taivas ylläni
Vihdoinkin näen Olympoksen
Valo sen huipulta On minut valaiseva
Olen yksi jumalista, kuolematon
Olen Nero Taiteilija, joka luo tulella
Elämäni unelmat Nyt toteutukoot
Annan menneen liekeille
Liekeille ja maalle
Ottakaa Rooma vastaan
Ottakaa se nyt, liekit
Polttakaa se kuin ahjo polttaa
Pala, oi muinainen Rooma
Pala palamistasi
Väkijoukko palaneilta alueilta.
- He haluavat selvitä. - Kuka pyysi heitä selviämään?
- Tigellinus. - Väki ei pääse pretoriaanien ohi.
Yö on viileä. Vetäytykäämme.
Voivatko ihmiset todella päästää tuollaisen äänen?
Kyllä, jos heidät on ajettu liian pitkälle.
- Kuolema Nerolle! - Kuolema tuhopolttajalle!
He pääsevät läpi! Kutsukaa kaikki joukko-osastot kasarmista.
Kuolema tuhopolttajalle!
- Mitä he oikein huutavat? - Jumalani on saanut uuden tittelin.
Tuhopolttaja.
Kutsuin lisäjoukkoja, toivottavasti ne ehtivät.
- Teinä puhuisin väkijoukolle. - En pyydä palveluksia, annan niitä!
- Puhu sinä minun nimissäni. - Joukkojen tultua puhun teräksellä.
- He kivittäisivät minut hengiltä. - Onko parempaa syytä kuolla?
Tämä on arkkitehdin unelma. Puhu heille, Phaon.
- Teemme tämän heidän puolestaan. - Myöntäisimmekö sen?
Totta, sitä ei voi myöntää. Rahvas ei voi ymmärtää unelmaani.
Seneca, mitä neuvot?
Väkijoukko on villieläin, jolle ei voi puhua järkeä.
Olen eunukkien ympäröimä.
Seisot syrjässä. Olet neuvonantajani, mikset neuvo minua?
Päästäkää heidät sisään. Kuolemme kaikki.
Kaikki paitsi te, jumalahan on kuolematon.
Nyt ei ole leikinlaskun aika. Sinutkin tuhottaisiin.
En suojele itseäni samalla innolla kuin te.
Rakastan Roomaa, en haluaisi elää sitä kauemmin.
Et ole kuten muut.
Väki pitää sinua ystävänään. Puhu heille, lupaa heille asioita.
Viljaa, öljyä, viiniä.
- Väki ottaa ne ilman lupaanne. - Kyltymätön ja kiittämätön väkijoukko!
- Mitä he haluavat? - Oikeutta.
Ei väkijoukko halua oikeutta. Se haluaa kostoa.
Uhrin.
- Tigellinus, sinä poltit Rooman. - Teidän käskystänne.
Tigellinus, rakastatko minua?
- Tiedätte sen. - Todista sitten se.
Mene siis väkijoukon luo, paljasta rintasi ja syyllisyytesi.
Tekisin niin mielelläni-
- mutta olen kaartin päällikkö, ja pretoriaanit rakastavat minua.
Jos kuolen, he voivat kääntyä teitä vastaan.
- En voi saattaa teitä vaaraan. - Uhkailetko minua?
Kuulitteko? Hän uhkaili minua pretoriaanikaartilla!
Haluatte kaikki hylätä minut. Tiedän sen, tunnen sen.
Olit oikeassa, rakkaani.
Anna väelle verta ja mahdollisuus kostaa.
- Anna yhden uhrin sijaan tuhat. - Mitä uhreja?
Ryhmä palvoo olentoa, jota he väittävät sinua suuremmaksi.
He ovat ihmislajin ja sinun vihollisiasi.
- Keitä he ovat? - He halveksivat jumaliamme...
...ja ennustavat, että maailmanloppu tulee tulen muodossa.
Toteuta heidän ennustuksensa. Maailma loppukoon heille.
- Keitä he ovat? - He kutsuvat itseään kristityiksi.
Kristityt? Olen kuullut heistä.
Keisarinna puhuu järkeä. Väki vihaa kristittyjä.
- He ovat Rooman ja valtion vihollisia. - Anna kansalle heidän kostonsa.
Väki epäilee sinua.
Suunnataan epäilys hyödyllisempään suuntaan.
- Herrani... - Heidän on maksettava, keisari.
Kuuletko? Kristityt juonivat tuhotakseen minut.
Olette usein muistuttanut meitä historian tuomiosta.
Miten se tuomitsee, jos rankaisette viattomia ja petätte suuruutenne?
Tulevat ajat ihailkoot ja ihmetelkööt Neron suuruutta.
Antaa historian pitää Neroa maailman hallitsijana.
Nero, jumala, poltti Rooman, koska hän oli vahva kuin Jupiter.
Hän rakasti runoutta niin, että uhrasi Rooman laulun vuoksi.
Historian ei tarvitse pitää Rooman paloa hyvänä asiana-
- mutta pitäköön se paloa kolossaalisena tekona.
En voi sallia verhottuja väitteitä keisarini pelkuruudesta!
Huvittavaa. Itse olitte pelkuri ettekä uhrannut elämäänne.
Petronius on oikeassa. Et suostunut kuolemaan vuokseni.
Haluan vain tappaa vihollisenne.
- Miksi puolustat heitä? - Minä kerron syyn.
Hänen veljenpoikansa Vinicius rakastaa kristittyä tyttöä.
- Petronius voi itsekin olla kristitty. - Oletko kristitty, Petronius?
En ole.
Kristityt kuulemma opettavat rakastamaan lähimmäistään.
Minä näen, millaisia ihmiset ovat, enkä voi mitenkään tehdä niin.
Hän ei rakasta teitä, herrasmiehet.
Kirjoitusalusta, Phaon. Kansa saakoon kostonsa.
Julistan, että syyllinen rakkaan kaupunkimme paloon-
- on kristittyjen saastainen lahko.
He levittävät valetta, että Nero olisi polttanut Rooman.
Tuhoan moiset rikolliset.
Tuho tulee vastaamaan heidän rikoksensa suuruutta.
Olkoon heidän rangaistuksensa varoitus.
Siitä tulee kauhun spektaakkeli.
Niin käy kaikilla pahoille...
...kaikkialla ja tästedes...
...jotka pyrkivät vahingoittamaan teitä, Roomaa...
...tai keisarianne...
...joka teitä rakastaa.
Miettikää, ennen kuin allekirjoitatte.
Rooma on antanut maailmalle oikeuden ja järjestyksen.
Aiotte antaa Rooman oikeudelle iskun, josta se ei ehkä koskaan tokene.
Teette kristityistä marttyyreja ja kuolemattomia.
Jos tuomitsette heidät, tuomitsette itsenne historian silmissä.
Kun minä olen hoitanut kristityt...
...historia ei ole varma, oliko heitä koskaan olemassakaan.
Minusta tulee isona merimies. Merellä ei pala, on paljon vettä.
Nero voi polttaa koko valtameren.
Marcus.
Saitko levättyä?
Odotin kärsimättömänä auringonnousua, ja siinä sinä oletkin.
Olisit nukkunut kauemmin. Matkasit Antiumista, ja viime yö...
Olen nukkunut liian kauan ja monin tavoin.
Palaan heti kaupunkiin Nervan ja muiden luo.
Rooma ja mitä se edustaakaan...
Sille hullulle on tehtävä jotain. Ratkaisu on löydettävä pian.
Tiedät ratkaisun. Sinä ymmärrät.
Tällä kertaa ei voi kääntää toista poskea.
Ellen ole palannut iltaan mennessä, lähetän viestin.
Marcus Vinicius?
Emme ole tavanneet, mutta olen kuullut sinusta.
Olemme hyvin kiitollisia.
- Huolehdit Lygiastakin. - En muusta huolehdikaan.
Seiso suorassa, nuorukainen.
Miehen on oltava sotilas.
En halua olla sotilas.
Puhutaan matkastamme. Tapaamme Paavalin Kreikassa.
Hyvä.
Pidät Kreikasta, Nazarius. Autat minua kalastamaan miehiä siellä.
Ehtinemme kalastamaan kalojakin.
- Lähdemmekö pian? - Ruoan jälkeen, tunnin päästä.
Hyvä. En enää pidä tästä paikasta.
Niinpä niin. Kalastamme yhdessä.
ÄIkää rasittako itseänne, herrani.
On aika miettiä.
Olisin voinut kertoa väkijoukolle, että Nero poltti Rooman.
Olisin voinut tarjota kenraali Galbaa uutena keisarina-
- ja sinetöidä paikkani ajassa.
Mutten tehnyt niin.
- Tiedätkö, miksi? - En tiedä sellaisesta mitään.
Kenties rakastan Neroa?
Hän kuvottaa minua.
Olen ajan saatossa tyytynyt olemaan pelkkä huvittunut kyynikko-
- itsekäs sivustakatsoja, joka antaa muiden muokata maailmaa.
Marcus. Kiitos jumalille, olin huolissani sinusta.
Tunnet Nervan. Tässä on Justin Scipio.
- Tapaamme karmealla hetkellä. - Olemme tehneet päätöksemme.
Galban on aika korvata Nero.
Justin vie viestin Galballe ja pyytää tätä kiirehtimään legioonineen.
Lisää allekirjoituksesi, niin Galba on varma menestyksestään.
Tiedän, että annat nimesi.
Allekirjoitan tämän nöyrästi.
Matkaan.
Oli vaarallista tulla tänne.
Olet merkitty mies. Loukkasit Poppaeaa.
- Hän haluaa sinut ja Lygiasi hengiltä. - Muutan hänen mielensä.
Poistu Lygian kanssa Roomasta mahdollisimman pian.
Säästytte sentään Neron viimeiseltä kauhulta.
- Hän sammuttaa palonsa verimerellä. - Kenen verellä?
Etkö kuullut hänen oraattoreitaan kadulla?
Kansaa ruokitaan viljan ja viinin lisäksi tarinalla-
- jonka mukaan kristityt sytyttivät Rooman, ei Nero.
- Ei sellaista valetta uskota. - Kyllä vain uskotaan.
Kansa uskoo mitä tahansa, kunhan vale on riittävän fantastinen.
- Tavataan talollasi puolilta päivin. - Pidämme teidät ajan tasalla.
Hyvästi, Marcus.
Hyvästi.
Hyvästi? Mitä tarkoitatte?
Rakkaani, Neron lähetti kyseli aamulla terveydentilaani.
Pretoriaaniupseeri toimi lähettinä.
On selvää, että Nero aikaa huvitella hävitykselläni.
- Sittenhän täytyy... - Ei, kultaseni.
Tiedän, miten Nero epäonnistuu.
Lähetä Anaxander tänne.
Annan hänelle harvojen rakkaideni nimet.
Hän pyytää heidät kanssamme illalliselle.
- Missä kenraali Plautius on? - Hänet vangittiin perheineen.
Pretoriaanit hakivat koko koiralauman.
Kasvatin lapsiani likaisten kristittyjen naapurissa!
Polttavat vielä kaupunginkin!
Selliin numero neljä.
Onko kenraali Plautiuksen perhe täällä?
En tiedä, komentaja. Ota selvää.
- Heidät käsketään vapauttaa. - Keneltä käsky tulee?
En ota kysymyksiä vastaan, välitän käskyjä.
Kokenut sotilas rakkauden ansassa.
Olemme odottaneet sinua.
Sotilas toivoo nopeaa ja ylvästä kuolemaa, vai mitä?
Mutta Nerolla on mielessä jotain verkkaisempaa ja alhaista.
Laittakaa hänet ystäviensä sekaan.
Marcus?
Miksi sinut vangittiin? Olet syytön.
Kannan osani syyllisyydestä.
Tiesimme, että sinua etsitään, muttemme voineet varoittaa.
- Surullinen palkinto ystävyydestäsi. - Olin katkera ja syytin sinua.
Olin väärässä. En iloitse, että löydän sinut täältä.
Kenraali Plautius...
Leijonat! Siellä on leijonia!
Ei, hyvä Jumala! En kestä...
Olkaamme vahvoja hänessä, yhdessä.
Jos hän on niin vahva kuin sanot, missä hän on? Miksi olemme täällä?
Seiso vahvana, ystäväni.
Kaksi sylivauvaani ja kaikki lapsemme myydään orjiksi.
Senkö vapahtaja lupasi?
Vain uskomme voimalla voimme kestää koettelemuksemme.
Luojan kiitos Pietari ja Paavali säästyivät.
Ikävöin silti heidän sisuaan ja rohkeuttaan.
Taitaa alkaa sataa. Etsitään suojapaikka.
Vai mitä?
Mikä on hätänä? Olet ollut hyvin hiljainen.
- Olen pahoillani, Nazarius. - Oletko hyvin väsynyt?
Mieleni on yhtä raskas kuin kehoni.
Jokin on vialla, kenties se koskee väkeämme.
Tällaisina aikoina kaipaan Herramme neuvoa.
Sisälläni on päätös, jota en tavoita. Kunpa hän puhuisi minulle.
Katso, nuo puunlatvat eivät taivu tuulessa.
Totta tosiaan.
Ja tuo yhtäkkinen kirkkaus, näetkö sen, Nazarius?
Se on Herran valo. Olen nähnyt sen ennenkin.
Kristukseni, olet täällä.
Mikä on vialla, Herrani? Mitä minun pitäisi tehdä?
Olen väsynyt. Miten seuraan sinua nyt?
Minne menet, Herra?
Väkeni Roomassa tarvitsee sinua.
Mitä sanoit, Nazarius?
Väkeni Roomassa tarvitsee sinua.
Jos hylkäät väkeni, menen Roomaan uudelleen ristiinnaulittavaksi.
Jatka, siunattu lapsi. Puhu vielä.
Pietari, sinä kompuroit.
- Sano ne sanat uudestaan. - En sanonut mitään.
"Jos hylkäät väkeni, menen Roomaan uudelleen ristiinnaulittavaksi."
Enhän minä sanonut mitään.
Kyllä, hän on jälleen puhunut minulle.
- Tule, Nazarius. - Minne menet?
Roomaan.
Ystäväni, olen kutsunut teidät paikalle tänä iltana.
Olette olleet uskollisia minulle läpi vuosien.
Tulonne kertoo ajattelemattomuudesta ja uskollisuudesta.
Ylistät meitä turhaan. Tiedämme, että keksit keinon palata Neron suosioon.
Ei. Tigellinus on voittanut.
Herramme Nero odottaa, miten saan kärsiä.
Riistän Nerolta sen ilon.
Tämä on hyvästien ilta.
- Minne menet, herrani? - Herrasi?
Olet kutsunut minua siksi riittävän kauan. Nimeni on Gaius.
Orjuuden tunnusta olet kantanut liian kauan.
Olet laillisesti vapaa nainen.
Huvila aarteineen, orjineen ja puutarhoineen on sinun.
Miksi sanot niin?
Tämä ilta lämpöineen ja tunteineen-
- jää allekirjoituksekseni.
Viimeinen kukinto.
Lääkäri tulkoon sisään.
Hyvä elämä ei riitä, on saatava myös hyvä kuolema.
Ei, herrani. ÄIkää antako hänen tehdä sitä.
Kristityt sanovat, että kuolema on pelkkä portti parempaan elämään.
- Odotan mielenkiinnolla, miten käy. - Voi, herrani.
Älä itke vieraittemme nähden.
Petronius...
Jos kristityt ovat oikeassa, eroamme vain hetkeksi.
Emme voi erota.
Eunice!
- Voisinko elää ilman sinua? - Sitokaa hänen ranteensa.
Ensimmäistä kertaa olin tottelematon.
Mitä olen tehnyt ansaitakseni sydämesi suloisen pauhun?
Annoit minulle rakkautesi.
Ystäväni, haluaisin kirjoittaa kirjeen keisarillemme.
Kirjuri?
- Sallitteko? - Antaa kuulua, Petronius.
Nerolle, Rooman keisarille, maailman herralle ja ylipiispalle.
Tiedän, että kuolemani on teille pettymys.
Halusitte itse tehdä sen palveluksen minulle.
Syntyminen valtakaudellanne on virhearvio...
...mutta kuolema ilo.
Voin antaa anteeksi vaimonne ja äitinne murhat-
- rakkaan Roomamme palon ja sen, että saastasitte rakkaan maamme-
- rikostenne löyhkällä.
Yhtä asiaa en voi antaa anteeksi.
Säkeidenne tylsyyttä-
- toisen luokan laulujanne ja keskinkertaisia esityksiänne.
Pitäytykää todellisissa lahjoissanne.
Murha, tuhopoltto, petos ja kauhu.
Silpokaa alaisianne, jos on pakko.
Mutta viime henkäykselläni toivon, ettette silpoisi taidetta.
Hyvästi, älkääkä säveltäkö enää.
Alistakaa kansa, mutta älkää tylsyttäkö heitä...
...kuten tylsytitte hengiltä ystävänne...
...edesmenneen Gaius Petroniuksen.
Seneca, luotan kirjeen huomaasi.
Vien sen perille.
Hyvästi, Petronius.
Sinun mukanasi kuolevat Rooman parhaat puolet.
Petroniusko kuollut?
Oman käden kautta?
- En usko. - Olin paikalla, jumalani.
En anna hänelle ikinä anteeksi!
Ilman lupaani? Sehän on kapinallista!
- Jumalanpilkkaa! - Hän jätti jäähyväisviestin.
Hän ajatteli sittenkin minua viimeisillä ajatuksillaan.
Miten rakastinkaan sinua, Petronius.
Olit ainoa ystäväni, ainoa, joka ymmärsi sieluani.
Tigellinus, itkumaljakko.
Kuka nyt kuuntelee nyt lauluani?
Kuka arvostaa säkeitteni todellista arvoa?
Itken puolestasi, Petronius!
Kyynel puolestasi.
Toinen omasta puolestani.
Sinetöi suruni hedelmät.
Jälkipolvet tietäkööt, miten Nero suri rakkainta ystäväänsä-
- ja rehellisintä kriitikkoaan.
Ja nyt hänen hellät sanansa.
Tuhotkaa! Tuhotkaa hänen talonsa maan tasalle!
Polttakaa kirjat, teurastakaa eläimet.
Tappakaa palvelijat, miehet, naiset ja eunukit.
Polkekaa hänen muistonsa maahan!
Missä keisari on? Nero aloittakoon pelin.
Leijonat ovat nälkäisiä.
- Tuokaa tuhopolttajat esiin. - Kansa janoaa verta.
Tuskin mikään voi muuttaa väkijoukon mielialaa.
- Onko komentajasta kuulunut? - Tiedän vain, että hänet on vangittu.
Oi Rooman pyhät jumalat!
Keisarin ja ylipiispa Neron nimissä-
- me pyydämme teitä ottamaan vastaan uhrin.
Ottakaa niiden henget, jotka halusivat tuhota-
- pyhän ja ikuisen kaupunkimme.
Olkaa vahvoja, kuten hän. Tämä ei kestä kauan.
Rakas Jeesus, auta heitä.
Älä kiduta itseäsi.
Olen niin lähellä häntä kuin voin.
Voitte antaa merkin, jumalani.
Rauha marttyyreille!
Pietari!
Rauha heille. Ota lapsesi, Herra.
Puuduta heidän haavansa, helpota heidän tuskaansa.
Anna heille voimaa, vapahtaja.
Ottakaa mies kiinni!
Siunattuja olette te, lapseni, jotka kuolette Jeesuksen nimeen.
Totisesti sanon teille, että tänään olette hänen kanssaan paratiisissa.
Nero hallitsee täällä tänään, mutta Kristus hallitsee iäti.
- Kuka tuo mies on? - Heidän johtajansa, Pietari.
Hän pääsi meiltä aiemmin karkuun.
Hän sanoi Kristuksen korvaavan minut. Mitä...?
He laulavat.
Koirat eivät häpeä kuolemankaan edessä.
Leijonat laulavat kyllä äänekkäämmin.
Pietari, eikö Herramme olisi voinut säästää edes sinua?
Miksi palasit, Pietari?
Se on Herran tahto.
Nazarius on turvassa. Hän sai turvapaikan kaupungin ulkopuolella.
Laulakaa hänelle, kun hän avaa sylinsä teille.
Laulakaa, ja Kristus toivottaa teidät tervetulleeksi.
Lisää laulua!
Mikseivät he pelkää? Ärsyttävää.
Heitä olisi pitänyt kiduttaa, tuhota moinen röyhkeys.
Entä Marcus Vinicius ja se Lygia?
- Tuommeko heidät seuraavaksi? - Kyllä, vain heidät, ja yksi leijona.
- Nälkäisin leijona! - Ei vielä, herrani.
Haluaisin pitää Viniciuksen ja hänen pienen kukkansa varastossa.
Minulla on sinulle yllätys.
- Millainen? Kerro. - Eihän se olisi enää yllätys.
Ole kiltti, Poppaea.
Oletko ikinä pettynyt uusiin iloihini?
Uusiin nautintoihini?
Totta. En ole.
Miten he voivat laulaa?
Käsittämätöntä.
ÄIkää siivotko areenaa päivän päätteeksi.
Olen utelias.
Tälläkään ei ole kasvoja jäljellä.
Tuolla on taas yksi hymyilevä.
Hirvittävää, että he kuolevat hymyillen. Epäinhimillistä.
- Silti he näyttävät ihmisiltä. - Se Pietari loitsi heidät.
Niin, se Pietari.
Hänelle on tehtävä jotain erikoista.
Marcus.
- Niin? - Näen pelkkää täydellisyyttä.
Kun sanoit sen sinä iltana, vaikka sanoitkin sen petomaisesti...
...sydämeni tiesi jo silloin, että sinä olet mies, jota rakastan.
Et vain sallinut minun kuulla sydämeni ääntä.
Sanoin vaikka mitä silloin lujaan ääneen ja tyhjää täynnä.
Olisin niin halunnut antaa sinulle pojan.
Lygia...
Voi, Marcus. Kävi miten kävi, haluan nyt olla vaimosi.
- Pietari vihkiköön meidät. - Lygia...
Haluan tehdä niin, ennen kuin meidät viedään.
Sitten olemme naimissa, kun näemme taas toisemme.
Et kai haluaisi, että teeskentelisin?
- Mitä tarkoitat? - Että tuntisin itseni kristityksi.
Tämä on yhä outoa ja uutta.
On jotain, mitä en...
Tarkoitan...
Se tuntuu hyvältä. Täällä on paljon rohkeutta.
Mutta on niin paljon, mitä en usko tai ymmärrä.
Kristus on sinussa, Marcus.
Tunnet hänet voimakkaammin kuin tiedätkään.
Tule.
Pietari.
Haluan avioitua Marcuksen kanssa ennen kuolemaani.
Tämä on pyhä asia, poikani.
Se on Lygialle tärkeää. Pidän sitä pyhänä.
Marcus. Lygia.
Hän, joka siunasi Kaanain häät, siunatkoon myös teidät.
Rakastakaa toisianne tästedes miehenä ja vaimona hänen nimissään.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Tässä elämässä ja seuraavassa, nyt ja iäti.
Marcus. Aviomieheni.
Tässä hän on, majesteetti. Hyväksyttekö hänet?
Todellakin.
Kuin kreetalainen fresko. Neitsytuhri Minotaurokselle.
- Kelpo spektaakkeli keisarille. - Upea ajatus.
Vaikutat surulliselta ja levottomalta, musta ystäväni.
Älä sure, sarvesi saavat harvinaisen leikkitoverin-
- hyväiltäväksi ja hellittäväksi.
- Oletko sinä Pietari? - Olen Simon Pietari.
"Pietarin kuultiin saarnaavan kapinahenkeä ja jumalanpilkkaa."
"Hän vastusti keisarin valtaa ja jumaluutta."
"Hänet viedään Vatikaanin kukkulalle, jossa hän ensi kertaa saarnasi."
"Hänet ristiinnaulitaan varoitukseksi niille"-
- "jotka haluavat itseään kristityiksi kutsuttavan."
En ansaitse kuolla, kuten herramme.
Voimme tehdä muutoksen.
Huomaatte, jumalani, että he lakkasivat laulamasta.
Niin tekivät.
- Taidan tuntea tuon miehen. - Kenraali Plautius.
Hän valloitti Parthian ja pohjoiset maat, kun olitte pieni.
Rooma teki hänestä kuuluisan, ja hän palkitsi sen maanpetoksella.
Miten dramaattinen käänne. Kenraali kohtaa ensitappionsa.
Kirjoitan runon.
Rooman kansa!
Minä olen Aulus Plautius ja olin armeijanne kenraali.
Hirviö hallitsee Roomaa.
Hän väittää, että kristityt polttivat Rooman.
Hän valehtelee!
Sinä valehtelet, Nero! Sinä olet tuhopolttaja!
Nero tappaa kristittyjä hämätäkseen teitä!
Yksin hän on syyllinen!
Vannon sen kuolemani ja...
- Alan kadehtia Petroniusta. - Minä olen kadehtinut häntä kauan.
Millainen tahra Rooman oikeudelle!
Väkijoukko ei ole enää yhtä iloinen. Huomasitko?
He laulavat.
Hän sanoi jotain Nerolle. En kuullut sanoja.
Nero katsoo miestä, joka osaa kuolla.
Viekää hänet.
Komentaja?
He eivät erota meitä.
Valmistakaa nainen.
- Kunniavieraamme saapuu. - Vinicius?
- Miksei hän ole areenalla? - Hänen henkensä on kyllä siellä.
Mikä jättiläinen!
Itse Herkules!
Hän on vartioinut lyygialaista syntymästä asti.
- Katsotaan, osaako hän yhä suojella. - Mitä vastaan hän kilpailee?
Katso. Marcus tuotiin katsomaan.
Kautta...
Älä pelkää, Vinicius. Sanoin, etten vihaa häntä.
En halua hänen kärsivän kauan.
Järkyttävää, ettei Petronius saa jakaa nautintoamme, Vinicius.
Älä laula enää, hän sanoi!
Liljojen päälle nyt kasaan
Punaisia ruusuja kasoittain
Verenpunainen aalto ryntää
Hänen maidonvalkealle iholleen
Sinulla on hieman makua, kuten sedälläsikin.
Nainen on yhä minusta liian kapea kupeiltaan.
He osaavat kuolla hyvin, Nero. Sinä vingut kuollessasi kuin sika.
- Anna hänelle miekka! - Ei!
Riistäisitkö häneltä viimeisen nautintonsa?
Miten loistavaa, Poppaea!
Reilu kisa. Neron oikeus on tarumainen.
Jos härkä tappaa jättiläisen, tyttö on mennyttä.
Mutta jos Herkuleksemme on julma ja tuhoaa eläinparan-
- säästän tytön hengen Viniciukselle.
He saavat siittää lisää kristittyjä.
Kristus, anna hänelle voimaa.
Pysäyttäkää hänet!
- Rooman polttaja! - Peukalo ylös!
Valmiina? Seuratkaa minua.
Rooman kansalaiset!
Minä olen Marcus Vinicius, 14. legioonanne komentaja.
Tämä mies poltti Rooman ja tappoi viattomia.
Mielipuolen valtakausi on ohi! Rooma on taas teidän!
Kenraali Galba marssii tänään pohjoisesta.
Armeijanne on noussut!
Tervehdys, Galba, Rooman uusi keisari.
Miekka Plautiukselta!
- Missä pretoriaanikaarti on? - He ovat kuolleet tai kapinoivat.
Kaikki ovat kuolleet!
Äitikultani, Octavia, rakas vaimoni.
Ystäväni Petronius, kaikki kuolleita.
Vain sinä olet jäljellä.
Käskit tappamaan kristityt.
Sinä käänsit kansani...
...uskolliset alaiseni minua vastaan.
Sinä olet paha henkeni!
Mitä teet täällä? Karkotin sinut tiehesi!
Sanoin, että tulen, kun tarvitset minua.
Uhmasit minua! Poistu!
- Mitä minulle tehdään, Acte? - Sinut tapetaan.
Mutta he eivät pääse sisään!
Olet elänyt kuin hirviö. Kuole kuin keisari, oman käden kautta.
En halunnut olla hirviö. Jumalat päättivät niin!
Äkkiä, ennen kuin sinut löydetään!
- Onko tämä Neron loppu? - Kyllä, herrani.
Olen maailman herra ja oma pyövelini.
Pian!
Miten tylsää ja mautonta heidän elämänsä on ilman minua.
Miten he voivat kestää sellaisen maailman?
Nyt, herrani!
Auta minua, Acte.
Tervehdys, Galba!
Galballa on paljon töitä.
Rooma on rakennettava uusiksi ja sen oikeus palautettava.
Pelkään, ettei Rooma enää tavoita mennyttä kunniaansa.
Babylonia, Egypti, Kreikka, Rooma. Mitä seuraavaksi?
Toivottavasti pysyvämpi maailma. Tai pysyvämpi usko.
Ne ovat toistensa vaatimuksia.
Mitä nyt, komentaja?
Tässä käännyimme Pietarin kanssa takaisin.
Herra puhui tässä hänelle.
Tämä on siunattu paikka.
Minä olen tie, totuus ja elämä.
LOPPUSOITTO
Tekstitys: SDI Media Group
[FINNISH]